Даниил Хармс
Пасквил

Превод от руски: Ася Григорова, 2001

chitanka.info

Прочутият четец Антон Исакович Ш., същото онова историческо лице, което се прояви през септември 1940 година с лекториите си на „Литейна“, обичаше преди изявите си да полежи някой и друг час и да си почине. Случваше се, полегне лицето на дивана и си каже „Ще поспя“, ама не спи. А след лектория обичаше да си похапне. Ето го, отиде си у дома, настани се на масата и рече на жена си: „Хайде, гълъбичке, сготви ми нещо с юфка.“ И додето жена му сготви, то си седи на масата и чете книга. Жена му е хубавичка, с дантелена престилчица, с чантичка в ръка, а в чантичката — носна кърпичка и медальонче, жена му тича из стаята, потропва с токчета като пеперудка, а лицето си стои скромно на масата, чака си вечерята. И всичко си върви по мед и масло. Жена му рече нещо приятно, лицето кимне с глава. Жена му пърха пред бюфета и позвънва с чашки. „Я ми сипи една, душичке“ — прикотка я лицето. „Само гледай да не се пропиеш, гълъбче“ — отвърне жена му. „Белким не се пропия, котенце“ — рече то и си излее чашката в гърлото. А жена му го заплаши с пръстче и вече тича на верев към кухнята. Ей в такива приятни тонове минава и цялата вечер, а после лягат да спят. През нощта, ако не им попречат мухите, си спят спокойно, защото са много приятни хора!

12 август 1940 година

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.